Svensk text: SSG - SweSUB Group © Simontax
1956, på höjden av sin karriär, flög Marilyn Monroe 1956 till England-
-för att filma med Laurence Olivier.
Hon träffade en ung man, Colin Clark, som skrev dagbok om filmens tillkomst.
Det här är deras sanna berättelse.
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Alla minns sitt första jobb. Det här är berättelsen om mitt.
Jag var yngst i en familj av högpresterande.
Min far var världsberömd konsthistoriker och min bror var före mig i allt.
Jag var alltid en besvikelse.
Jag fann tröst i en liten biograf på torsdagkvällarna.
Alfred Hitchcock, Orson Welles och Laurence Olivier var min hjältar.
Jag ville bli en del av deras värld.
När jag var 23 fick jag min chans.
Kom in, Colin. Har du träffat James och Anna mina lysande elever?
- Jag ska till London, - Din dumma jobbintervju. Lycka till.
Jag kan ordna en tjänst på muséet, när du fått filmgrillerna ur huvudet.
- Jag åker nu. Min jobbintervju. - Stannar du inte på middag?
- Ingen mat, men trevlig konversation. - Jag får inte bli försenad.
De bryr sig inte, du blir berömd filmregissör direkt.
Jag måste bevisa allt för min familj men ännu mer för mig själv.
Som alla unga män måste jag slå mig fram själv.
Så jag beslöt att lämna hemmet... och gå med i cirkusen.
- Vad vill ni. - Jobba med er nästa film.
- Du är väl skådespelare? - Nej, jag vill jobba med produktion.
Vi börjar filma om åtta veckor. Kom tillbaka då.
Kan jag vänta tills det finns jobb?
- Vanessa! - God natt, sir.
- Det finns inget jobb. - Jag är här i morgon ifall att.
Det är ett fritt land.
- God morgon. - Du är målmedveten.
- Jag gör vad som helst för filmen. - Vad som helst?
Sir Laurence Olivier Productions. Han är i Notley över helgen.
- Vanessa bad mig... - Jaså, gjorde hon?
Jag behöver numret till Noel Coward. Det står inte i katalogen.
Hej, Vivien. Sir Laurence.
Hughie, omöjligt att ringa till Marilyn. Flickan sover hela dagen.
- Hej, grabben, påminn mig. - Det är Colin från Clarks party.
- Javisst, vad gör du här. - Ni sa att ni kunde ha ett filmjobb.
- Ta en cigarett. Behåll paketet. - Tack, sir.
Det blir ingen film om inte miss Monroe får sin tjusiga bak ur sängen.
De vill dra in Millers pass. De säger han är kommunist.
- Ingen Arthur, ingen Marilyn. - Jag talar med USA:s ambassadör.
Jag tar med honom på Viviens pjäs. Är Terrys bearbetningar klara?
Han är först sen du Maurier med eget märke. De betalar en förmögenhet.
De är tyvärr hemska.
- Är han inte läcker, Vanessa? - Jo, han duger.
Älskling, du måste göra nåt för Colin. Du lovade.
- Hitta nåt åt honom, Hughie. - Javisst.
- Ta hand om Larrypojkarna. - Kom, älskling.
Jesus!
- Gillar du det? - Det är lysande. Du är född till det.
- Dörren. - Ursäkta.
- Kan du vända dig om, vännen. - Den här klänningen gillar Larry.
- Så? - Kameran slukar dig.
- Det låter allvarligt. - Underbart.
- För mycket? - Inte för mig.
Arthur Jacobs, miss Monroes PR-man, vill se på hus åt henne.
- Hitta nåt passande. - Ja, sir.
- Viktigast, vad känner du? - Låt bli teet.
Ursäkta.
Absolut inte. Inget filmfolk med skitiga stövlar i huset.
- 100 pund i veckan i 18 veckor. - Min fru ställer inte upp.
Synd, mr Cotes-Preedy. Jag ber miss Monroe att hitta nåt annat.
- Marilyn Monroe? - Ja.
Antar att jag måste presenteras.
God morgon, mr Jacobs. Jag hoppas flygresan gick bra.
Är det här den jävla bilen?
- Vem byggde stället? Hans och Greta? - Det är ett av de bästa husen här.
Nåja, vi tar det. Men spola tapeten. Jag får migrän av den.
Huset var perfekt för Marilyn.
- Vi kan inte använda det nu. - Jo, det kan vi.
Jag visste att Cotes-Preedy skulle prata så när jag letade hus åt miss Monroe-
-var jag förutseende nog att ta två. Det andra är bättre och ägaren diskret.
- Vi har två dyra hus och behöver ett. - Jag tänkte att nån annan ville ha det.
- Gjorde du? - Milton kan använda det-
- det är nära studion, nära Marilyn.
- Vad betalar vi dig, grabben? - Inget, sir.
Ordna det, Hughie. - Bra gjort, grabben.
Bra jobbat, killen.
Colin Clark, Laurence Olivier Productions.
Filmen hette då "Den sovande prinsen".
Marilyn spelade en naiv amerikansk balettflicka, Elsie Marina, som förförs-
-av en östeuropeisk prins spelad av Olivier.
Det var en lätt komedi.
- Är du med i facket? - Nej.
- Då kan du inte jobba med filmen. - Hur går jag in i facket då?
Genom att få jobb med filmen. Skyddad bransch, säger man.
Jag kan nog göra nåt. Facket är skyldigt mig tjänster. Vi har ingen trea än.
- Trea? - Tredje regiassistent.
Du känner väl till jobbet?
- Assistera regissören? - Det är det sista du gör!
Lektion 1: Trean ska göra vad fan jag än säger. Vad väntar du på?
Colin! Lektion 2: Ligg inte med arbetskamraterna. Uppfattat?
Lektion 3: Trean är alltid i närheten. Inte i nåt jävla palats i London.
Boka rum på The Dog & Duck. Det är lite sunkigt men du blir van.
Nu får du hjälpa till. Marilyn behöver livvakt. Tänk ut nåt.
Ni förstår väl att jobbet är känsligt, kommissarien?
- Att se efter en filmskådespelerska? - Inte vilken som helst, Marilyn Monroe.
- Jag har aldrig haft tid för film. - Utmärkt.
I fyra månader lämnar ni inte hennes sida. Dag som natt.
Hon lär vara oberäknelig.
- Dricker hon? - Bland annat.
- Tabletter? - Det vore bra om ni kunde-
-underrätta oss om hennes privatliv. - Ska jag spionera på henne?
En varning ibland om hon skulle bli sen. Såna saker.
God dag. Colin Clark, jag har bokat rum.
Javisst, varsågod. Skriv under här.
- Vad för er hit? - Jag jobbar med en film på Pinewood.
- Vilken film då? - "Den sovande prinsen".
Med Sir Laurence Olivier och Marilyn Monroe, så jag ska jobba med dem.
Rummet kostar tre pund i veckan. Första veckan i förskott. - Nummer två.
Och...hoppas ni inte misstycker, men ni bor ihop med Grace Kelly.
Det här blir fint för Marilyn. Och Paula ska ha rummet bredvid.
- Förlåt? - Vem är Paula?
Strasberg. Marilyns instruktör. Hon är galen i Metoden.
Arthur, det är utagerat. Stanislavskij och Metoden är bra i repetitionslokalen-
-men passar inte i en film. Tiden är för knapp.
Larry! Goda nyheter! Kommittén har fastställt att Miller inte är kommunist.
Visst är han det. Alla intellektuella skitstövlar i New York är rödingar.
Så hon kommer nästa vecka planenligt.
- Förträffliga nyheter. - Hon måste mötas.
Vivien och jag möter henne förstås, men håll tyst om det.
Vi är på London Airport, där det är rena tumultet.
Med följer hennes nye make, Amerikas mest firade dramatiker-
-författaren till En handelsresandes död, Arthur Miller.
Ni tittar på morgondagens förstasida!
Sir Laurence Olivier och Scarlett O'Hara själv, Vivien Leigh, möter upp.
Amerikansk skådespelaradel möter brittisk skådespelaradel.
Mina herrar, det är ett utsökt nöje-
-att presentera en kvinna som absolut inte behöver presentation.
- Marilyn! Hur är det att vara gift? - Jag gillar det jättemycket.
- Är det tredje gången gillt? - Självklart.
- Blir du klassisk skådespelerska nu? - Så bra skådespelerska som möjligt.
Det sägs att du ska vara med i Bröderna Karamazov på Broadway.
- Jag...överväger det. - Vem ska du spela?
- Jag ska spela Gruschenka. - Kan du stava till det?
Visst, kan du?
Vivien, du spelade Elsie på scen. Har du nåt råd till Marilyn?
Jag vet att om miss Monroe behöver råd får hon det från sin regissör.
Han lär vara hemskt bra.
Marilyn!
Är du nöjd med din senaste film?
Marilyn! Är det sant att du bara har parfym på dig i sängen?
I England sover jag bara i Yardley's Lavender.
Le, Marilyn!
Ett kort på de nygifta. Le, Arthur, det är ingen arkebuseringspluton.
- Vilket ställe du hittat. -Tacka min assistent Colin.
Colin - Milton Greene. Var snäll mot honom.
- Han äger halva Monroes bolag. - 49 procent, Larry.
- Cigarett? - Jag röker inte.
- Och jag vill ha nytt namn på studion. - Struntprat.
- Är hon inte underbar? - Hon duger väl.
Larry blev störtkär i henne i New York. Han ska förföra henne.
- Hon har bara varit gift i tre veckor. - Jag trodde du var världsvan.
Larry skulle aldrig lämna mig, men berätta om nåt händer.
- Han älskar dig säkert mycket. - Var inte barnslig. Jag är 43.
Ingen älskar mig så mycket länge till. Inte ens du.
- Vilket underbart äventyr, Dame Sybil. - Riktigt skojigt.
Jag längtar efter att få se henne.
Miss Monroe?
- Sir Laurence är klar för manusläsning. - Men Marilyn är inte klar.
Hon förbereder sig.
Ursäkta mitt hemska ansikte.
Marilyn, vännen, alla är så spända på att träffa dig.
Kom, min ängel.
Kära ni, miss Marilyn Monroe.
Så underbar du är. Jag har en plats åt dig.
- Jag ska sitta bredvid Marilyn. - Jag önskar alla hade en vän med.
Man blir så hemskt nervös. Det är som första skoldagen, eller hur?
Så, välkommen, kära Marilyn, till vårt lilla brödraskap.
Vi kan verka lite underliga, lustiga till en början-
-men jag hoppas du kan finna metod i vår galenskap.
Mina ädla och beprövade mästare vi ska sträva efter ett konstverk-
-som väglett av er elegans kommer att dyrkas-
-så länge som man kommer att minnas filmer.
Blev ni förvånad över min invitation?
Visst var jag förvånad, så förvånad att jag inte trodde ni menade mig.
Naturligtvis menade jag er. Jag hade ert namn förbockat i mitt program.
I sånt här är jag mycket metodisk. Vem skulle jag ha menat annars?
Jösses, mr Sir, jag kan lyssna på ert uttal hela dagen.
Älskade Marilyn, du är bland vänner nu. Bara "Larry" räcker.
- Så rart. - Närhelst du är redo. - Ja, Maisie Springfield.
Nej, inte Maisie Springfield. Hon är precis det jag kallar "gammal tant".
Minns varför du är på ambassaden. Vad vill storhertigen med Elsie?
Du kom hit och trodde... av erfarenhet, Marilyn.
- Det är bara kollationering. - Marilyn måste börja med sin karaktär.
- Karaktären finns i texten. - Orden kanske, inte karaktären.
Visst ska vi ha roligt?
Vi fortsätter närhelst du vill.
Vi måste prata, bara vi två. Tack så mycket.
- Inte två jävla regissörer! - Marilyn vill ha Paula.
- Varför? Hon har mig. - Paula kostar 2500 dollar i veckan.
Vi kan lika gärna använda henne. Ta Marilyn som hon är så går det bra.
- Ändra på henne så gör hon dig galen. - Jösses, vad har jag gett mig in på?
- Gå ut med mig ikväll. - Jag jobbar.
- I morgon kväll då? - Jag tvättar håret.
- Ditt hår är fint. - Jag har två regler.
- Alla har en massa regler här. - Ett, rör aldrig talangen.
- Två, gå aldrig ut med treor. - Varför inte?
Alla är kåta små jävlar som bara vill ha kul på filmjobbet.
Jag är inte sån.
Faktiskt.
Jag är ledig på lördag.
Colin!
Tyst på scen, allihop!
Så snällt att möta oss. Du verkar frysa.
- Sminket är redo, Dame Sybil. - Spännande. Första dagen är väl härlig?
- Jag har aldrig upplevt nån. - Om man var ung igen.
Hon har låtit Dame Sybil Thorndike och alla vänta i kostym två timmar-
-och det är inte rimligt.
Jag kan inte göra det här.
- Vad står på? - Hon är nervös.
Jag tar hand om det.
- Vill ni sitta ner, Dame Sybil? - Ja tack, Colin, så snällt.
- Varför inte sätta oss allihop. - Hallå! Den stolen är rekvisita.
Rekvisita är mitt fack. Om skådisar gör scenarbetarjobb går mina killar.
- Han har rätt. - Vi är alla fackmedlemmar här.
- Varför bli osams för nåt så trivialt? - Trivialt för er, men mitt levebröd.
- Ställ ner stolen. Nu! - Jag tror vi förstår vad ni menar.
Solidariteten är viktigast här. Grälar fackföreningar, gynnas cheferna.
Gör du ett scenarbetarjobb igen stoppar jag inspelningen fortare än du blinkar.
Dave! Dame Sybil vill ha en stol.
Visst. Varsågod.
Jag var strejkvakt 1926. Det var en strejk det. Vi var alla bolsjeviker då.
Klara. Kameran går.
- Tystnad. - Tagning.
- Fem, tagning 1. - Börja.
Innan ni möter min svärmor så minns att hon är lite oklar och döv ibland.
O, så tråkigt! Ohygglig dekor och musiken en katastrof.
Vår vän exkungen av Moravien körde mig hem. Han är nu hertig av Strelitz.
Han kommer inte till kyrkan i morgon men gärna till Nickys rum på Ritz.
Maud? Där är du. Jag såg dig inte. Får jag ett glas av champagnen där.
- Olga Bosnia... - Får jag presentera miss Elsie Marina?
Ja, naturligtvis, jag minns er väl.
- Jag glömde repliken. - Bryt.
- Förlåt. - Det ordnar sig.
Jag sa nog fel på nåt ställe. - Ska vi ta om, Larry?
- Börja. - Ja, kära vän, jag minns er väl.
Det gör ni nog inte, Ers kungliga... jag menar Ers kejserliga...
-...Ers Höga Majestät. - Vad säger hon?
Att hon är smickrad och lyckönskar dig till ditt underbara minne.
Jag är med i Coconut Girl på Avenue.
- Hade inte jag replik där nånstans? - Avbryt.
- Börja. - Sötare, hon bör ha mer mascara.
Som ung ska man ha mycket mascara, som gammal ska man ha mycket mer.
- Vad gör du, min vän? - Jag är med i Coconut Girl på Avenue.
- Kära vän? - Hon säger att hon är skådespelerska.
- Bryt där. - Vi tar det.
- Kolla filmbanan. - Den är ren.
Det var perfekt, Marilyn. Du var Elsie i varje tum.
Kan vi öva våra repliker senare? Det skulle vara så snällt av dig.
Vid min ålder fastnar de inte riktigt. Kan du komma på te i morgon?
- Får jag? - Ja.
Visst.
Hon är omöjlig. Jag borde tagit Vivien.
Kan nån göra henne bra så är det ni.
Vi får hoppas att jag är så genial som du tror.
- Var snäll och håll ett öga på henne. - Ja, sir.
- Jag blir inte klok på filmen. - Du var underbar, Marilyn.
- Den mest begåvade jag känt. - Nej.
Du var superb, gudomlig. Tro på din talang.
- Han var besviken på mig. - Du är en stor skådespelerska.
Hela livet har jag bett om en stor aktris att hjälpa och vägleda.
Så här bad jag på knä till Gud och han gav mig dig.
Du är den stora aktrisen, Marilyn. Tro på dig själv och din talang.
- Kom igen, Paula, upp med dig. - Nej, bara om du säger att du var bra!
- Okej! Då var jag det. - Så klart du var.
Får jag? - Ni var verkligen bra, miss Monroe.
Tack så mycket.
- Har du råd med allt det här? - Det går bra.
- Det kostar nog din veckolön. - Det är du värd.
- Du är ingen vanlig trea? - Jag lever inte på föräldrarna-
-utan slår mig fram själv. - Skriver ni det på er fars konto, sir?
-Nej, jag betalar kontant, tack. - Varsågod, sir.
- Jag tänkte faktiskt betala. - Naturligtvis.
- Tycker du Marilyn är vacker? - Inte jämfört med dig.
Du behöver inte vara så älskvärd. Du är trevlig nog ändå.
Du kunde vara det.
- Lite stil, krokodil. - Men jag tycker faktiskt om dig, Lucy.
Kanske. Det är pappa.
Läggdags, äskling. Det blir tidigt i morgon.
- Förlåt, vi gick igenom schemat. - Jag ska gå, sir. Colin Clark.
Trevligt att ses, mr Armstrong. Fint hem ni har.
- Känner ni till trakten? - Nej, min familj är landsbygdsbor.
- Nå, god natt. - God natt.
- Nästa lördag? - Ja.
- God morgon, Dame Sybil. - Du verkade frysa så jag köpte den här.
- Tack, Dame Sybil. - Inspelningsplatser är kallast av allt.
- Hon ska vara punktlig. - Hon är stjärna.
- Jag är en jävla stjärna. - Hon har världens häftigaste häck.
Såna tuttar ursäktar det mesta.
Du är en ängel och jag kysser din kjortelfåll men kom i tid för fan!
- O, ni har det ordet i England också. - Marilyn måste förbereda sig.
- Spel är inte bara kostym och lösnäsa. - Du måste be Dame Sybil om ursäkt.
Sybil?
- Förlåt så mycket. - Bekymra dig inte.
- En stor aktris har mycket i tankarna. - Tycker ni jag är en stor aktris?
Vi andra vet inte hur man uppträder framför kameran, men det gör du.
Det är en sällsynt gåva. - Flickstackarn har inte din erfarenhet.
Hon är i främmande land i en främmande roll. Ska du hjälpa till eller domdera?
O, tack.
Innan ni möter min svärmor så minns att hon är lite oklar och döv ibland.
- Tvåan är bra, Jack. - Vi klipper där.
- Kör. - Fem, tagning ett.
- Okej. - Börja.
Som gammal måste man ta mycket mer. Vad gör du, vännen?
- Jag är The Coconut... - En gång till. - Låt kameran gå.
- Jag är med i Coconut Girl på Avenue. - Utmärkt. Håll ögonen öppna om du kan.
- Paula, ge henne replik. - Vänta, jag kan den.
Jag är med i Coconut Girl på Avenue.
- På Avenue. - Jag är på Avenue. - Inte på Avenue.
Sybil, vill du ge henne sticket igen?
- Vad gör du, min vän? - Jag är med i Coconut Girl på Avenue.
Den var fan så bra. Klart utanför plan.
- Hon säger att hon är skådespelerska. - När Marilyn lyckas ser man bara henne.
Bryt där.
Vi har bara filmat fyra dagar och ligger två veckor efter.
Visa henne bara bra tagningar så mår hon bättre.
- Ja, hon behöver självförtroende. - Ingen tvingar henne att titta.
Hon är rutinerad skådespelerska och ska lära av misstagen.
- Men de gör henne upprörd. - Inget mot vad de upprör mig!
Glöm det där och hämta Marilyns manus. Paula tror hon lade det i logen.
- Ert manus... - Å, jag hittade det.
Du kan gå nu, Colin.
David vill att du tar statisterna i balscenen.
Han kan skicka upp dem. Kvinnorna först.
Jag ser fram mot lördag.
- Vår träff. - Oj, jag glömde.
- Inte på lördag. Marilyn vill shoppa. - Sen när jobbar du för henne?
På fredag i stället?
- Ja. - Jag hämtar dig klockan åtta.
- Vad det är stilla. - Javisst.
De stänger tidigt lördagar men hon kan shoppa i fred.
- Så fint, alla hus är som slott. - Ja, så är det.
Titta!
- Det är Marilyn! - Det är Marilyn Monroe!
Det är hon!
- Lugn, ni får er autograf. - Ni är så snäll!
- Jösses, du verkar upphetsad. - Okej, håll er lugna.
- Backa lite. - Det är till min son.
Vänta på er tur!
Det här går inte. - In i bilen, Colin.
Jösses, Marilyn, de älskar dig.
Vi är visst de första, eller hur?
-Det här är fint, eller hur? - "Det här är fint också, eller hur?"
Ett litet ord, men det spelar roll. - Vi tar det igen, en gång till, tack.
Så snart det går. - Kamera och ljud!
Vi är visst först, eller hur?
- Det här är fint, eller hur? - Bryt.
- Kan vi inte stryka det? - Du har redan beundrat nedervåningen-
-i förra scenen och nu beundrar du det här rummet också. Förstår du?
- Javisst. - Tack.
- Kamera och ljud! - Paula?
- Jesus. - Jag fattar inte.
Han är så konstig. Hon har väl fattat att han bara vill ligga med henne.
- Vad...vad är...? - Marilyn kommer inte ihåg repliken-
-för hon tror inte på situationen karaktären befinner sig i.
- Då ska hon låtsas tro på den. - "Låtsas", vi talar om skillnaden-
-mellan äkthet och artificiell skit.
Vi är överens. Spel handlar om sanning och kan man fejka den gör man karriär.
- Vi kanske ska ta om det. - Marilyn behöver tid för att prestera.
Ge henne den tid det tar. Chaplin filmade åtta månader.
Åtta månader av det här? Hellre tar jag livet av mig.
- Jag kan inte göra det här. - Jo, det kan du.
Du kan, du kan inte misslyckas. Du blir mer smärta och lidande-
-men du skapar. Du behöver bara tid. Tänk på saker du gillar och inte honom.
Frank Sinatra.
Coca-Cola.
Tänk på nåt annat så går det.
Två-åtta-ett, tagning 17.
Vi är visst de första, eller hur?
Det här är fint, också, eller hur?
Och sen gör hon...
Bryt! Vad är det för fel nu? - Du stannar!
Marilyn, hur kan jag hjälpa dig?
Jag vet inte vem Elsie är och kan inte spela henne.
Du förstår henne precis. Jag vördar din talang. Det gör allihop.
- Hon är inte verklig. - Men lita då på din naturliga talang.
- Menar du att jag inte ska spela? - Försök bara vara sexig, som du brukar.
Jag behöver Lee.
Du har redan Paula... Jag är regissören.
- Klockan är fem på morgonen i New York. - Jag behöver Lee!
"Men nu för evigt, farväl, mitt sinneslugn!"
"Farväl, min fröjd!"
"Farväl, hjälmbuskars skog!"
"Och stolta krig, som adlar ärelust till dygd, farväl!"
Paula är inte skådespelerska! Inte regissör, inte lärare!
- Hennes talang är att smickra Marilyn! - Hon behöver de sina. Vi är familjen.
Marilyn Monroe kunde bli skådis bara på en repertoarteater.
- Det duger inte ens på Hippodromen. - Du måste ha tålamod med henne.
Att försöka lära Marilyn spela är som att lära en grävling tala urdu!
Jag måste se till henne. Hon behöver nåt lugnande.
Sömnpiller, piller för att vakna. Lugnande piller, energipiller.
Inte konstigt att hon alltid är långt under isen!
- Hon kanske är rädd. - Vi är alla rädda!
Jag har levt halva yrkeslivet i skräck! Det är vad skådespelare gör!
- Men ni har övat er för det, sir. - Jag köper inte "lilla vilsna flickan".
Men visst är det frestande. Marilyn vet exakt vad hon gör.
Det är bäst att du åker till Parkside och ser till att den stackarn mår bra.
Marilyn mår bra. Hon tog tabletter och lade sig.
De vill ha henne dopad så att hon blir lättare att kontrollera.
De är livrädda för att kassakon ska försvinna. Skål.
Varför tror alla att jag är tokig. Jag är inte tokig.
Marilyn, kom och lägg dig igen.
Det handlar inte om dig. Det är inte som du tror, bara lite idéer.
Författaruppslag.
Kom och sov och ta med mitt block.
Rör mig inte.
God morgon, miss Monroe.
- Nästan lunchdags. - Hon känner inte in rollen.
- Lätt komedi, hur mycket känsla krävs? - Ge henne ett par minuter, Larry.
Grabben, ta reda på vad som står på.
Det är Colin. - Kom in.
Hur är det, miss Monroe?
- Hur gammal är du? - 24.
Nästan...jag är 23. Nästan 24.
Du påminner om den unga kungen i filmen.
Och så...
...rar.
...och oskyldig.
Jag är nog inte så oskyldig.
- Vad jobbar du med i filmen? - Tredje regiassistent.
En "hämtkille". "Hämta det och det."
- Men du är Larrys assistent också? - Ja.
Vad gjorde du i mitt hus igår kväll? Skickade han dig?
Han var orolig för er.
- Spionerar du på mig? - Nej då. Varför skulle nån spionera?
Colin.
Vems sida står du på?
Er, miss Monroe.
Kalla mig Marilyn.
Marilyn har ny pojkvän.
- Larry blir svartsjuk. - Inget hände.
Du var där i 10 minuter. Gott om tid för kyssar och smek.
Jag drömde i natt att jag hörde sång.
Så insåg jag att det inte var en dröm.
En manskör höll serenad under Marilyns fönster. Klockan två på morgonen.
Det är en cirkus, en monstershow. Jag far hem till New York ett par dagar.
Jag behöver vila, träffa mina barn.
- Det hjälper inte Marilyn. - Jag kan inte hjälpa henne.
Hon vill att jag ska skydda henne, men...jag kan inte.
Hon trodde jag kunde krossa hennes osäkerhet, göra henne till ny människa.
Hon läste anteckningar jag gjort. Det var ingenting, bara några idéer.
- Men om henne? - Hon tog dem på fel sätt.
Du älskar henne väl, din nyblivna brud och allt?
Jag kan inte arbeta... jag kan inte tänka.
Hon uppslukar mig.
- God morgon, Vivien. - Mina damer och herrar, min hustru.
Hej. Larry låter er väl inte arbeta för hårt.
Han kan vara en riktig slavdrivare.
- David, han vore vilsen utan dig. - Jag gör bara mitt jobb.
- Och Jack, förstås. - Å, jag börjar bli gammal, Jack.
- Vackrare för varje år, Vivien. - Jag behöver dina mirakler.
- Ser du till Larry som jag bad dig. - Jag gör mitt bästa.
Marilyn, älskling. Larry säger att du är helt superb-
-och jag är vild av svartsjuka.
- Du var ju en underbar Elsie på scenen. - Jag är för gammal för henne i filmen.
Larry sa det ganska brutalt.
Sanningen är viktigast för honom, och därför beundrar vi honom så mycket.
Du måste få arbeta. Jag ville bara önska lycka till.
- Hej, Vivien. - Adjö.
Jag älskar mustaschen. Verkligen. Du passar i den.
Så jag titulerades inte? Vem bryr sig?
Tjur i labyrinten!
- Jag trodde inte hon var så vacker. - Skamligt!
- Hon lyser på duken. - Älskling, bli inte upprörd.
- Du är tio gånger bättre än hon kan bli. - Om du såg dig själv.
- Hur du tittar på henne! - Du inbillar dig, Vivien!
Jag hoppas hon gör ditt liv till ett helvete.
Har du en cigarett, Colin?
Nej, inte mina hemska grejer.
Kom ihåg att i fråga om kvinnor blir man aldrig för gammal för förödmjukelse.
Marilyn filmar inte idag. Hon åkte tillbaka till Parkside.
- Upprörd för att Arthur lämnar England. - Han besöker bara sina barn.
Man lämnar inte Marilyn ensam. Hon klarar det inte.
Hon tror att alla ska överge henne.
- Hoppas hon ändrat sig. - Ja? - Sir Laurence?
- Roger, vad är det? - Är Colin där, sir?
- Ja, det är han. - Får jag prata med honom?
Colin, det är till dig.
- Roger? - Colin.
- Miss Monroe. - Du kan väl titta hit på väg hem?
Varför pratar Marilyn med min assistent?
- Ja, det kan jag visst göra. - Bra...men säg inget till nån.
- Nå, kommer hon tillbaka? - Nej, hon vill träffa mig.
De ska inte prata. Han är ett barn. Tänk om han säger nåt.
Colin vet säkert vad han gör. Eller hur, Colin?
Du är hemskt upptagen, Colin, men om du ger mig lite te innan du åker vore fint.
Miss Monroe bad dig vänta.
- Ta dig en drink. - Jag kollade att du hade allt.
Låt mig.
- Är du rädd för mig, Colin? - Nej.
Bra, för jag gillar dig.
- Jag vill att du hjälper mig. - Jag är bara trea, en springpojke.
Men du vet allt som händer. Du ser båda sidorna av situationen.
Snälla, berätta allt.
Slappna av. Jag trodde inte du var rädd för mig.
Är du hungrig? De får skicka in en bricka. Jag är utsvulten.
Å, förlåt. Stör jag på nåt sätt? Du kanske har mrs Colin därhemma.
- Det finns ingen mrs Colin. - Då kan vi prata så länge vi vill.
Varför är Sir Olivier så elak?
Han säger hemska saker till mig. Som om jag var patrask.
Felet är att han plågas av att vara stor skådespelare som vill vara filmstjärna-
-och ni plågas av att ni är en filmstjärna som vill bli stor aktris.
Och den här filmen hjälper ingendera av er.
Klarar du av det där? Du är inte gammal nog för att dricka.
- Jag är 23, miss Monroe. - Säg Marilyn.
Jag är 30. Då är jag väl en gammal tant för dig.
- Sju år är ingenting. - Jag har gift mig tre gånger redan.
- Hur gick det till? - Du kanske bara letar efter rätt man.
De verkar alltid rätt i början.
- Jag tar det. - Hallå. - Colin, är allt som det ska?
Allt är bra. Miss Monroe hade stora paket att ta hand om.
Men vad vill hon.
Låt mig prata med henne. Får jag prata med henne?
Låt mig tala med henne.
- Vad står på, Colin? - Hon är tyvärr upptagen just nu.
Får jag prata med henne, för fan!
- Colin! - Ursäkta, Milton, jag måste sluta.
Colin!
Vi går ut i trädgården. Vi kanske kan hitta reportar i buskarna.
- Jag visste inte att det var så fint. - Du borde vara ute mer, se på vyerna.
Jag är vyerna.
Vet du, vi är precis som Elsie och den unga kungen.
Vad skulle Sir Laurence säga om han såg oss nu?
Jag tror inte han skulle bry sig.
- Men han tycker att jag är fienden. - Han förstår inte din skådespelartyp.
Han hatar Metoden sen Vivien jobbade med Elia Kazan.
Det är främmande och nytt. Du är framtiden och han blir rädd.
Vet du, varje gång jag går in i studion känns det som en dödsdom.
Han ger mig fula blickar, även när han ler.
- Och personalen hatar mig. - Nej, det är inte sant.
Den enda jag litar på är Paula. Förutom dig nu kanske.
Samtal från New York, miss Monroe. Det är mr Miller.
- Adjö, Colin. - Adjö.
Tack för att du berättade sanningen.
Du åker väl nu, förmodar jag.
Jag skiter i om han tar henne bakifrån. Det kanske lugnar henne.
Hej grabben. Du var visst med Marilyn i natt.
- Inte hela natten. Vi pratade bara. - De skrattade.
Om Colin är mycket diplomatisk kan Marilyn föra sig.
- Hon behöver bara en kompis. - Kompis? Är det här "Adjö mr Chips"?
Väx upp, grabben.
Jag trodde arbetet med Marilyn skulle få mig att känna mig ung igen.
Men jag ser död ut. Död bakom de här ögonen.
Jag ville förnya mig via henne.
Men allt som reflekteras i det där underbara ansiktet är mina brister.
Jag beundrar Marilyn, det gör jag, trots hennes uppförande.
Hon har klarat allt Hollywood kastat på henne och triumferat. Det kräver mod.
En skådespelerska måste vara tuff för att ta sig tiondelen så långt som hon.
Var försiktig, grabben.
Hon behöver inte räddas. Egentligen inte.
Å, är det ni?
Underbart, absolut underbart! Bra gjort. Vi kollar det.
Tre minuter, mina damer och herrar!
Colin! Arthur Miller ringde. Han är inte glad åt dig.
- Han vet inte vem jag är. - Marilyn har väl sagt nåt.
Hon kanske vill göra honom svartsjuk.
Hör på, jag har känt Marilyn i sju år och blev kär i henne precis som du.
Vi fick bara tio dagar. Hon tog upp mig och satte ner mig, så gör hon.
Hon krossar hjärtan och krossar ditt. Mitt råd är att dra innan du blir bränd.
- Jag behöver inte ditt råd. - Som du vill.
Du träffar inte Marilyn mer, pratar inte med henne. Förbjudet område, förstått?
Ja.
- Jag väntade på dig i fredags. - Förlåt mig, Lucy.
- Jag glömde. Jag har varit så upptagen. - Jag hörde det.
- De skvallrar bara. Det är inte sant. - Så klart inte.
Marilyn Monroe kär i dig? Kom igen.
Hej, Colin. - Hej Lucy.
- Jag trodde du var annorlunda. - Jag gillar dig och vi har kul.
Och nu är det dags att sikta lite högre.
Lycka till.
- Hoppa in. - Nåt problem, Roger?
- Jag skulle ta med Colin på lunch. - Kör honom inte till Marilyn.
- Då hamnar vi i en ocean av skit. - Nej, vi har glatt oss, visst Colin?
Ja.
Bra, ha så trevligt, killar.
- Överraskning! - Jesus!
Roger och jag tänkte ta med dig på äventyr.
Vad i helvete? Colin!
Kom tillbaka, din lilla jävel! Colin! Du är sparkad! Fattar du?!
- Tror du han såg mig? - Colin!
Kura ihop dig. Det här är kul.
Det här är flyktbilen.
Så här vill jag känna mig varje dag.
Vi har idag i alla fall. En dag att göra precis vad du vill.
- Sen blir det verkligheten i morgon. - Bara en dag?
- Kanske en helg. - Eller en vecka.
- Vad ska vi göra nu? - Vi kan åka till Windsor Castle.
Kommissarie Smith.
Jag eskorterar herrn och damen idag. De vill se sig om i slottet.
- Jag behöver en referens. - Ni känner inte Hennes Majestät?
Vi träffades på filmpremiär. Hon sa min klänning var fin.
- Det duger nog inte, sir. - Min gudfar arbetar här.
Han är kunglig bibliotekarie, Sir Owen Morshead.
- God dag, sir. - Colin, min gosse! Kom in!
Ursäkta dammet.
Ni är mycket söt, kära vän.
- Jag skulle vilja läsa alla böckerna. - Som tur är behöver man inte.
Många har bara bilder.
- Den här är av Holbein. - Hon är vacker.
Hon var dotter till en av kungens hovmän. För nästan 400 år sen.
Jag hoppas jag är så snygg när jag är 400.
- De här är av Leonardo da Vinci. - Som målade damen med lustiga leendet?
- Mona Lisa. - Har ni den också här?
Tyvärr försvann den.
- Drottningen sörjer att hon missat er. - Verkligen?
Javisst! Hon sa till mig häromdagen:
"Tänk att få vara världens mest berömda kvinna."
Titta, Colin.
Inte hade jag ett sånt dockskåp när jag var barn.
- Får jag? - Ja, naturligtvis.
Det här är jag. Det där är du, och de här våra barn.
Vår dotter är så söt.
Alla små flickor måste få höra att de är söta.
Borde växa upp och få veta, att deras mamma älskar dem.
Där är hon!
Ska jag vara hon?
- Är du nån, kompis? - Nej, jag är ingen.
Är det här din gamla skola?
- Sjöng du i skolkören? - Nej.
Det var lögn, det vet jag.
- Hur gammal var du? - Jag sattes på privatskola vid åtta.
Varför? Tyckte inte dina föräldrar om dig?
Det är så min familj gör.
Jag skulle aldrig skicka bort mina barn.
Eton är 500 år gammal. Den grundades av kung Henrik VI.
Inte konstigt att den är så dammig.
Ser mer ut som ett palats.
I det där rummet sätts man om man inte läser ordentligt. Man får pisk.
Nej. Så hemskt.
Det är Marilyn Monroe!
Titta vem det är!
- Kom och träffa Marilyn. - Hej, killar.
- Trevligt att träffas. - En slängkyss, Marilyn!
Jobba hårt, killar! Ingen får piska er.
Du får piska mig när som helst, Marilyn!
- Vi kanske ska gå. - Vi måste gå. Roligt att träffa er.
Skynda dig slöfock!
Det finns inga...vi har inte... vi kan inte...
Jösses.
Herregud.
Det är härligt.
Herregud!
- Om en båt kommer blir vi häktade. - Inga problem, Roger fixar det.
- Oj! Jag har fått nåt i ögat. - Låt mig se.
Jag ser inget.
Det är första gången jag kysst nån yngre än jag.
Det är en massa äldre killar i Hollywood.
Var inte blyg, Colin. Det är inget du inte har sett förut.
Och du som är gammal Etonelev.
Gud, så kallt! Isande.
Kom så värmer jag dig.
Är det bra så?
Det här ska bli den perfekta träffen.
Jag har inte haft en riktig träff sen jag var 13.
Det var fint.
Dags att åka hem, miss Monroe.
Akta dig för att fastna för hårt.
Hej, Milton.
Nästa gång jag kommer till inspelningen ska Colin vara där. - Kör honom hem.
- Vilket humör var hon på idag? - Bra.
Härligt. Var snäll och ta reda på varför hon inte är här framför den där.
Kanske kan vi övertala henne att göra jobbet hon nu betalar sin egen lön för.
- Börja inte, Dickie. - Du får ingen sympati av mig.
- Hon gör så gott hon kan. - Kära nån då. Lille Colin är kär.
- Colin? - Vad är det?
Det är Marilyn. Hon frågar efter dig.
- Inte ett ljud från henne på en timme. - Hur många tabletter tog hon?
- Jösses, vem vet. Jag räknade inte. - Marilyn? - Fönstret kanske?
Marilyn, älskling? Öppna dörren.
Det är hennes fönster.
Marilyn?
Colin? Hej, Colin.
Mår du bra? Alla är oroliga.
Colin!
- Kryp ner. - Colin!
Colin, öppna!
- Colin! - Öppna dörren! Hon behöver mig.
Colin! Du förstår henne inte.
- Kom igen, öppna! - Jag ser till henne och sover på soffan.
- Colin, du kan inte tala med henne. - Jag hittar inte nyckeln. Åk hem nu.
- Du förstår henne inte. - Åk hem.
Colin, vad gör du här?
Jag kom in genom fönstret. Milton trodde du var sjuk.
Fönstret. Så romantiskt. Precis som Romeo och Julia.
Varför sa de att jag var sjuk?
Snälla.
Snälla, ta inte fler.
- Vem är det? Och det? - Det är min mamma.
Hon köpte ett vitt piano åt mig.
Strax innan hon sattes på mentalsjukhus. Jag växte mest upp hos andra.
- Är det Abraham Lincoln? - Det är min pappa.
Jag vet inte vem min riktiga far är, så det kan lika gärna vara han.
Har du ett hem, Colin? Ett riktigt?
- Med en mamma och en pappa? - Ja.
- Älskar de dig? - Det är jag säker på.
- Du har tur. - Ja.
Älskar du mig, Colin?
Ja.
- Du är som en grekisk gudinna för mig. - Jag är ingen gudinna.
- Jag vill älskas som en vanlig flicka. - Mr Miller älskar dig.
Nej, jag hittade hans anteckningsblock. Han säger förfärliga saker om mig.
- Författare klottrar meningslösa saker. - Nej, han ville jag skulle hitta det.
Han önskade att han aldrig gift sig med mig.
- Varför lämnas jag av alla jag älskar? - Jag lämnar dig aldrig.
Allt de ser är Marilyn Monroe.
Så snart de märker att jag inte är hon, springer de.
Du är annorlunda.
Du är inte sån.
Du borde gå ut med kostymflickan. Hon är så söt.
Jag vill inte.
Jag älskar dig.
Det här är skönt.
Vi är som skedar.
Jag brukade göra så med Johnny.
- Vem är Johnny? - Johnny Hyde.
Han var min agent förr i tiden.
Han var mager som du.
Marilyn, gör en sak för min skull.
Kom till studion i tid i morgon och visa alla vad du kan.
Visa Larry att du är en stor skådespelerska.
Visst.
- Helt oacceptabelt! - Det var så viktigt att jag måste störa.
- Revolution? - Miss Marinas faster i en bilolycka.
Hursa? Gå er väg, dumma man.
Miss Marina, er faster, förstår ni hur allvarligt hennes tillstånd är?
Det är hennes eget fel. Hon har inte rätt att vara ute så sent, hon är 93!
Bryt där!
Vad du än gjorde, så fortsätt. Jag har aldrig sett henne så glad.
- Ja. - Colin behövs i huset ögonblickligen.
Jag har ont sidan. Försöker de få mig att tro att jag är tokig eller nåt?
Är det så? Jag sparkar inte igång som en T-Ford. Jag vevas inte igång.
- Ingen vill göra det. Vi är oroliga. - Så säger du ju. Jag var sjuk.
- Får jag vara sjuk? - Colin är här.
Colin.
Colin tycker jag är en bra aktris. Eller hur, Colin?
- Du var underbar idag. - Marilyn är trött nu.
- Jag vill att han stannar hos mig. - Vad säger Arthur då?
Du hörde vad hon sa. Hon vill ha mig här.
Du har ingen aning om din ställning i världen.
Du är den största aktrisen nånsin.
Jag älskar dig som en dotter.
Älskade flicka, det är svårt nu.
Men du överlever det här och går vidare mot nåt bättre. Du är ung.
Du har livet framför dig, det har bara börjat.
- Sätt dig hos Colin. - Paula, förlåt mig.
Kom hit. Jag är här nu.
- Colin? - Jag tar hand om dig.
- Gå inte. - Nej då.
Snälla, gå inte.
Det gör ont!
Det är en baby! Jag får inte förlora babyn! Colin!
Roger! Ring efter läkare!
Vem bestämmer här?
Jag gav mrs Miller en injektion och blödningen stoppade.
Hon får ligga till sängs i morgon, och sen blir hon bra.
- Någon bör vara hos henne. - Hon är trygg hos mig.
- Tack. - God natt då.
Var hon verkligen gravid, sir?
Det är väl mr och mrs Millers privatsak, eller hur?
Arthur är på väg tillbaka.
När filmen är klar, ska jag slå mig ner och vara en bra fru åt honom.
Jag ska lära mig laga matzobullsoppa lika bra som hans pappa.
Vi måste glömma att allt det här hänt.
Jag vill inte glömma.
- Låt mig skydda dig från allt det här. - Vad ska du göra?
- Gifta dig med mig? - Varför inte?
Skippa det här. Glöm Marilyn Monroe. Glöm Hollywood, släpp alltihop.
Släpp det bara.
Jag kan inte bara sluta.
Varför inte?
- Varför inte, när det gör dig tokig? - Tycker du jag är tokig?
Jag menade att du kunde vara lycklig.
Jag är lycklig.
Visst är du lycklig.
Du är världens största stjärna.
Du har rätt. Vi måste glömma det här.
Nu är jag bara tredje regiassistent, och vi ser aldrig på varandra igen.
Kanske bara ett ögonkast.
Då och då.
Kära vän.
- Ja? - De är klara för er.
- Marilyn? - Kom just.
Bara en timme sen. Inte illa för att vara hon.
Kanske vi gör färdigt filmen till sist.
Fem-två-sju, tagning ett.
Bryt där. - Och se igenom, tack.
Fem-åtta-fyra, tagning två.
Tagning fem. Sex-fyra-nio, tagning två.
- Vi bryter där. - Tystnad i studion.
Den första kärleken är ljuv förtvivlan, Colin.
Bryt. Det var kanon.
Där kommer hon.
Jag hoppas att alla förlåter mig.
Det var inte helt och hållet mitt fel...
...men jag var sjuk.
Jag vill att ni minns att jag försökte.
Lucy...
Jag undrar om du gör nåt på lördag?
Jag tvättar håret.
Krossade hon ditt hjärta?
Lite grann.
Bra, det behövde krossas.
- Vi är här allihop! - Bra.
"Min son, du blickar så förvirrat kring dig, som vore du bestört."
"Var glad och munter."
"Vårt lustspel nu är slut."
"Vi är samma stoff som drömmar vävas av."
"Och vårt korta liv omfamnas av en sömn."
Prospero.
Hon är helt underbar.
Ingen utbildning, eller skicklighet. Inget oäkta, ren instinkt. Förbluffande.
- Det bör ni säga till henne. - Javisst, men hon tror mig inte.
President Taft.
Det är nog det som gör henne stor. Och säkert det som gör henne olycklig.
Miss Marina, vill ni inte ha lite champagne?
Jag vet inte storhertigen. Törs jag det?
Jag gjorde allt för att ändra på henne, men hon är lysande, trots mig.
Kanske bara upp till...
Att regissera film måste vara det bästa jobb som uppfunnits.
Men Marilyn botade mig från att göra det igen.
Nu går jag tillbaka till teatern. John Osborne skriver en pjäs åt mig.
Jag trodde ni hatade det där med Royal Court.
Miller fick mig att se annorlunda på saker och ting.
Tack, Colin, för all hjälp.
Är du glad att du rymde med cirkusen?
Kära vän.
- Jag har högtidligen varnats för er. - Hur då, min älskade?
Ni vet vad som kommer att ske.
Jag kommer att bli förälskad i er.
Jag kommer att bli förälskad i er, för det blir jag alltid.
Varsågod.
Bjuder du en flicka på en drink?
En till, Barry.
Jag tänkte inte åka utan att säga adjö.
Glöm mig inte.
- Hur skulle jag kunna? - Alla andra på filmen vill nog det.
De förstår dig inte.
Följer du mig till bilen?
Trevligt ställe ni har här.
Tack för att du stod på min sida.
Du verkar ha växt några tum sen jag först såg dig.
Vad jag minns mest är: Hennes omfamning.
Hennes tro på mig. Den glädje hon gav. Det var hennes gåva.
När jag tänker på henne nu, tänker jag på den gången en dröm blev sann.
Och min enda talang var att inte sluta ögonen.
Efter "Prinsen och balettflickan" blev Marilyn Monroes nästa film-
-"I hetaste laget", en av de populäraste komedierna någonsin.
Sir Laurence Olivier spelade sedan Archie Rice på The Royal Court Theatre.
Det blev en av de mest rosade prestationerna i hans karriär.
Colin Clark blev framgångsrik dokumentärfilmare och författare.
Han vann internationellt erkännande 1985 när han publicerade memoarboken-
-"Prinsen, balettflickan och jag".
Svensk text: SSG - SweSUB Group © Simontax
www.SweSUB.nu - För bättre texter